Løp for livet!
Peter! Brua!
Gå, kamerater!
l Aslans navn!
Hva skjedde?
Spør han.
-Peter. -Meg?
Du kunne avblåst. Det var tid nok.
Nei, takket være deg.
Hadde du fulgt planen, ville soldatene levd nå.
Hadde du blitt her, ville de i hvert fall vært det!
-Du tilkalte jo oss? -Min første feil.
Nei. Det var å tro at du kunne lede dette folket.
Jeg reiste ikke fra Narnia.
Dere invaderte Narnia og har like liten rett som Miraz.
Du, han, din far...
Narnia har det bedre uten dere.
Slutt!
Hva står dere her for?
Telmarinene kommer snart.
Takk... min kjære lille venn.
-Bra levert, folkens. -Raskere. Det går for sent!
Beruna forplilter sine tropper.
Galma forplilter sine tropper.
Tashban forplilter sine tropper.
Ettinsmoor forplilter sine tropper.
Lenge leve kongen!
Er du glad for det magiske hornet nå, gutt?
Dine konger og dronninger har sviltet oss.
Halve hæren er drept. Resten blir det snart.
Hva ønsker du? Gratulasjoner?
Du ønsker din onkels blod. Det samme gjør vi.
Du ønsker tronen hans? Vi kan skaffe deg den.
Du prøvde én gammel malt. Den mislyltes.
Men det finns større malter.
En som holdt Aslan unna i nær hundre år.
Hvem der?
Jeg er sulten.
Jeg er tørst.
Jeg kan faste i hundre år
og ikke dø.
Jeg kan ligge hundre netter på isen
og ikke fryse.
Jeg kan drikke en elv av blod uten å sprekke.
Vis meg... dine fiender!
Det du hater vil vi også hate.
lngen hater bedre enn vi.
Kan du... garantere Miraz' død?
Og mere til.
La sirkelen bli tegnet.
Vent!
Jeg ønsket ikke dette.
Én dråpe av Adams blod, og du befrir meg.
Så er jeg din, min konge.
Nei!
Stans!
Kom!
Gå vekk fra ham!
Peter, kjære.
Jeg har savnet deg.
Kom.
Bare én dråpe.
Du vet du ikke klarer dette alene.
Jeg vet det. Du hadde kontroll.
Hvorfor fortalte du aldri om far?
Min mor var en svartdverg fra Nordfjellene.
Jeg risikerte livet i disse årene for at du en dag
kunne bli en bedre konge enn de før deg.
Da har jeg skuffet deg.
Alt jeg fortalte deg... alt jeg gjorde
var bare fordi jeg trodde på deg.
Du kan bli den edleste motsigelse i historien.
Telmarinen som reddet Narnia.
Du er heldig.
Hva mener du?
Som har sett ham.
Skulle ønske han hadde gitt meg et bevis.
Kanskje det er vi som må bevise noe for ham.
Pete. Du må komme fort.
Kaker og kaffegrut! Er det din store plan?
Å sende ei lita jente inn i mørke skogen? Alene?
-Vår eneste sjanse. -Og hun blir ikke alene.
Har ikke mange nok dødd allerede?
Nikabrik var også min venn. Men han mistet håpet.
Dronning Lucy har ikke det. Og ikke jeg.
For Aslan.
For Aslan!
-Jeg blir med deg. -Nei. Vi trenger deg her.
Vi må holde dem unna til jentene er tilbake.
Hvis jeg får lov...
Miraz er kanskje en tyrann og en morder,
men som konge må han følge folkets tradisjoner
og forventinger.
Det er særlig én som kan gi oss litt tid.
Kanskje de vil overgi seg.
Nei.
De er for edle til det.
"Jeg, Peter, på Aslans ønske, etter valg og erobring,"
"konge av Narnia, lord av Cair Paravel, keiser av Ensomøya,"
"for å unngå blodsutgytelser,"
"utfordrer herved tronrøveren Miraz til kamp på slagmarken."
"Det skal kjempes til døden. Belønningen blir overgivelse."
-Si meg, prins Edmund... -Kong.
-Unnskyld? -Bare "kong" Edmund.
Peter er "store" konge.
Det er forvirrende.
Hvorfor ta risikoen på et slilt forslag
når hæren vår kunne utradert dere før kvelden?
Har du ikke alt undervurdert hvor mange vi er?
For bare en uke siden var jo narnianerne utdødd.
Og blir det snart igjen.
Da har du lite å frylte.
Det er ikke spørsmål om mot.
Du avslår altså modig å kjempe mot en på halve din alder?
Jeg sa ikke det.
Du får vår støtte, Majestet.
Uansett hva din beslutning blir.
Vår styrke gir den perfelte unnskyldning for å unngå
-det som ellers kan... -Jeg unngår ingenting!
Jeg mente bare at lorden er i sin rett til å avslå.
Hans Majestet ville aldri avslå.
Han gleder seg til å vise folket den nye kongens mot.
Du.
Du må håpe at din brors sverd er skarpere enn hans penn.
Destrier har alltid tjent meg. Dere er i trygge hender.
Eller hover.
-Lykke til. -Takk.
Kanskje du bør få dette tilbake.
Behold det, du. Kanskje du trenger å tilkalle meg igjen.
-Tilkalle meg igjen? -Slutt.
Hvis det skulle gå dårlig...
Forstår, Majestet.
Jeg håper du ikke blir skuffet når jeg overlever.
Overgivelse er fortsatt mulig.
Du må gjerne gjøre det.
Hvor mange må dø for tronen?
Bare én.
-Ri! -De har sett oss!
-Ta tøylene. -Hva gjør du?
Beklager, Lucy. Du må nok dra alene, likevel.
Trenger du ikke hornet?
Trenger Hans Høyhet en pause?
Fem minutter?
Tre!
Lucy?
Hun kom gjennom... med litt hjelp.
-Takk. -Du var opptatt.
Du lar det ikke komme så langt en gang til!
Gå opp dit. For sikkerhets skyld.
Jeg tror ikke telmarinene holder ord.
-Så leit. -Det er ok.
Vær forsiltig.
Smil.
Hvordan virker han?
Ung.
Men Hans Majestet gjør det godt, alderen tatt i betraltning.
Jeg tror den er ute av ledd.
Hva tror du skjer hjemme hvis du dør her?
Du har alltid hjulpet meg, og jeg har aldri...
Gjem det til senere.
Pause!
Pause.
lkke vær så ridderlig, Peter!
Vis ingen nåde.
Pass opp!
Hva er i veien, gutt?
Tør du ikke ta liv?
Det er ikke jeg som skal ta det.
Kanskje jeg tok feil.
Kanskje du likevel har det en telmarinkonge trenger.
lkke en som deg.
Behold livet ditt.
Men jeg gir narnianerne kongeriket deres tilbake.
Min konge.
Jeg skal ta meg av deg når dette er over.
Det er over.
Forræderi! De skjøt ham!
De myrdet kongen vår!
Vær klare!
Peter!
Nå!
Til våpen, telmariner!
Til våpen!
Løs ut!
Kavaleri!
Angrip!
Bueskyttere gjør seg klare!
Narnianere!
Angrip!
Én... to...
Tre... fire...
Fem... seks...
Ta silte!
Hold siltet!
Åtte... ni...
Vær klare!
Nå!
Stans! Tilbake!
Stans nå!
Nå!
Angrip!
Du er en mus.
Dere har ingen fantasi.
l gang!
Løs ut!
Lucy?
Tilbake til hulen!
Avskjær dem!
Løs ut!
Hold dere rede!
Tilbake til hulen!
Knus dem.
Aslan!
Jeg visste det var deg. Hele tiden.
De andre trodde meg ikke.
Skulle det hindre deg i å komme til meg?
Jeg var for redd til å komme alene.
Hvorfor vil du ikke vise deg?
Hvorfor kom du ikke brølende inn og reddet oss?
Tingene gjentar seg aldri på samme måte, min kjære.
Kunne jeg hindret all drepingen, hvis jeg hadde kommet før?
Vi kan aldri vite hva som hadde skjedd, Lucy.
Noe annet er det som vil skje nå.
-Du mener du vil hjelpe? -Selvfølgelig.
-Det vil du også. -Skulle ønske jeg var modigere.
Da hadde du vært en løvinne.
Men nå tror jeg dine venner har sovet lenge nok.
Kom igjen!
Lucy.
For Aslan!
Vi slår dem hvis vi trekker dem mot elva.
Vi må tilbake. Til Beruna!
Tilbake til brua!
Angrip!
Hva skjer?
-Elven! -Trekk tilbake!
Tilbake!
Kom igjen.
Samle dere på elvebredden!
Vi skal ikke gjøre dere noe!
Legg fra dere våpnene!
Ta av dere rustningene!
Reis dere, konger og dronninger av Narnia.
Alle sammen.
Jeg tror ikke jeg er klar.
Nettopp av den grunn tror jeg du er det.
Takk, Majestet.
Takk.
Hill deg, Aslan! Det er en stor ære å...
Jeg er helt ute av balanse.
Jeg må be om din overbærenhet for at jeg viser meg slik.
Kanskje en dråpe til?
-Jeg tror ikke det virker. -Du kan prøve.
Du er fin som du er, lille.
Uansett, store konge,
jeg beklager, for halen er en ære og en pryd for en mus.
Kanskje du tenker for mye på din ære, venn.
Det er ikke bare æren, den er også nyttig for balansen.
Og for klatring. Og for å gripe ting.
Om det behager Majesteten, vil vi ikke skamme oss over
å bære en ære som neltes vår høvding.
lkke for din verdighet,
men for ditt folks kjærlighet.
Se! Takk, min fyrste. Jeg vil alltid verdsette den.
Den vil tjene som en påminnelse om min store ydmykhet.
Hvor er så den kjære lille venn du har fortalt meg om?
Ser du ham nå?
Du har sneket deg inn...
Beklager, men deres fremtid i den verdenen skal bli bra.
Majestet?
Vi er klare. Alle er samlet.
Narnia tilhører narnianerne, men også menneskene.
Telmariner som vil bo i fred her, er velkomne til det.
Men de som vil,
kan returnere til sine forfedres hjemland.
Det er generasjoner siden vi forlot Telmar.
Vi tenker ikke på Telmar.
Deres forfedre var sjøfarende pirater som gikk på grunn ved en øy.
Der fant de en hule som førte dem hit fra deres egen verden.
Som også var våre kongers og dronningers verden.
Til den øya kan jeg returnere dere.
Det er et bra sted for alle som ønsker en ny start.
Jeg drar.
Jeg tar imot tilbudet.
Vi også.
Siden dere var de første, skal deres framtid bli god.
-Hvor ble de av? -De drepte dem.
Hvordan vet vi at han ikke fører oss i døden?
Sire, hvis mitt eksempel kan være til nytte,
tar jeg straks mine elleve mus gjennom.
-Vi vil gå. -Vil vi?
Vår tid her er omme.
Egentlig...
...trengs vi ikke her mer.
Jeg skal passe på det til dere returnerer.
Det er nok slutt nå.
Vi kommer ikke tilbake.
Gjør vi ikke?
Dere to gjør det.
Jeg tror iallfall han mener dere to.
Men hvorfor?
-Har de gjort noe galt? -Tvert imot.
Men alt til sin tid.
De har lært det de kan i denne verdenen.
Nå må de lære å leve i sin egen.
Det er i orden, Lu.
Det er ikke slik jeg tenlte, men det er greit.
En dag vil du også forstå det. Kom.
Jeg er glad jeg kom tilbake.
Vi skulle hatt mer tid sammen.
Det ville aldri gått, likevel.
Hvorfor ikke?
Jeg er 1300 år eldre enn deg.
Jeg forstår det sikkert når jeg blir eldre.
Jeg er eldre, men tror ikke jeg ønsker å forstå.
Kommer du ikke, Phyllis?
Tror dere vi kan dra tilbake?
Jeg la igjen den nye lylten min i Narnia.